© anoXmous @ http://thepiratebay.sx/user/Zen_Bud
För 100 år sen fanns det 1,5 miljarder människor på jorden.
Nu trängs över 6 miljarder på vår bräckliga planet.
Men det finns platser kvar som är nästan helt orörda av människan.
Den här serien tar er med till den sista vildmarken-
- och visar er vår planet och dess djurliv som ni aldrig har sett dem.
Tänk er vår värld utan sol.
Kejsarpingvinens hannar upplever det närmaste man kan komma:
Vinter i Antarktis.
Ständig natt råder och temperaturen sjunker till 70 minusgrader.
Pingvinerna stannar när alla andra har flytt. De vakar över en skatt:
Ett ägg på ovansidan av fötterna som hålls varmt av hudfliken på buken.
Det finns ingen mat och inget vatten. De ser inte solen på fyra månader.
Inget annat djur uthärdar en hårdare prövning.
När solen försvinner från Antarktis, lyser den upp himlen längst i norr.
Det är mars. Ljuset återvänder till Arktis-
- och sveper undan fyra månaders mörker.
En isbjörn vaknar. Hon har legat i sitt ide hela vintern.
Hennes uppdykande förebådar vårens ankomst.
Efter månader under jorden åker hon pulka nedför backen.
Kanske för att rengöra pälsen - kanske för nöjes skull.
Hennes ungar kikar ut på sin nya ljusa värld för första gången.
Honan kallar på dem-
- men i den här branten är det inte så lätt att ta sina första steg.
Men de är hungriga och vill till mamma, som inte har gett dem di än.
Hon lockar på dem med löftet om mjölk - det enda de har ätit sen de föddes-
- döva och blinda under snön, för två månader sen.
Deras mor har inte ätit på fem månader och hon har mist halva sin kroppsvikt.
Nu omvandlar hon det sista av fettreserverna till mjölk åt ungarna.
Vårsolen värmer, men det innebär ett problem för honan.
Havsisen smälter. Där jagar hon säl för att kunna mata sina ungar-
- och hon måste hinna dit innan isen går upp.
Men nu är det 30 minusgrader och ungarna måste ta skydd i idet.
Det är sex dar sen björnarna kom fram och våren avancerar snabbt.
Men snöstormar kan fortfarande slå till utan förvarning.
De små ungarna blir lätt nedkylda och skulle ha det bättre i idet-
- men deras mor måste se till att de rör på sig.
Hon är svag av hunger och det finns ingen mat här på sluttningen.
Havsisen ligger fortfarande, men inte länge till.
Dag tio... Honan har lett ungarna 1,6 kilometer från idet.
Det är dags att sätta dem på prov.
De har fått bra självförtroende-
- men de har inte lika bråttom som honan.
Till sist är de redo för vandringen, och det är i grevens tid:
Några kilometer från kusten har isen redan börjat gå upp.
Nu kan honan börja jaga säl-
- men det är en farlig värld hon leder ut ungarna i.
Nästan hälften av ungarna dör under sitt första år ute på isen.
Under sommaren lyser solen dygnet runt-
- och det smältande landskapet förändras hela tiden.
Längre söderut har snön nästan smält bort på den arktiska tundran.
I norra Kanadas vildmark utspelas ett av naturens mest storslagna skådespel.
Varje år vandrar 3 miljoner vildrenar över den arktiska tundran.
Hjordens väldiga omfattning går bara att uppskatta från luften.
Vissa hjordar vandrar drygt 300 mil om året i jakt på bete.
Inget annat landdjur vandrar så långa sträckor.
De är ständigt i rörelse. Nyfödda kalvar måste kunna gå från födseln.
Men de stora hjordarna är inte ensamma.
Vargar...
Flockar på upp till tio djur följer vandringen.
Och de är hungriga.
De är ute efter de nyfödda kalvarna.
De springer rakt mot hjorden för att skapa panik.
Hjorden splittras, vilket gör det lättare att skilja ut ett visst djur.
I tumultet skiljs en kalv från sin mor.
Kalven kan springa ifrån vargen om den håller sig på benen.
Oddsen är jämna.
Gör vildrenen inga misstag, så ger vargen upp efter 1,5 kilometer.
Det är midsommar på tundran och solen går aldrig ner.
Här faller solstrålarna in så snett-
- att de inte genererar nog med energi för att träd ska kunna växa.
Man får bege sig 80 mil söderut för att det ska vara möjligt.
De här buskarna markerar trädgränsen:
Början på det boreala barrskogsbältet - tajgan.
Barrträdens nålformade blad är oätliga-
- så i den här skogen finns väldigt lite djurliv.
Här är det helt tyst och det finns inga spår i snön.
Under den arktiska vintern bildar snön en sammanhängande täcke.
Men när våren avancerar söderifrån smälter snön bort.
Den här vidsträckta skogen innehåller en tredjedel av jordens alla träd-
- och producerar så mycket syre att den påverkar atmosfärens sammansättning.
Ju längre söderut vi kommer, desto starkare blir solen-
- och vid 50:e breddgraden börjar en radikal förvandling.
Här är sommaren så lång att lövskog ersätter barrträden.
Löv är lättare att äta och smälta-
- så nu kan djur ta del av energin som kommer från solen.
Det är sommar och skogen sjuder av liv.
Men de goda tiderna varar inte länge.
Löv faller på vintern, eftersom de skadas av frosten.
När de försvinner, finns nästan ingenting kvar för djuren att äta.
Skogens invånare måste flytta, gå i ide-
- eller svälta i flera månader.
Amurleoparden - världens mest sällsynta kattdjur.
Här i östra Rysslands lövskog är det svårt att jaga på vintern.
Det är ont om bytesdjur och det finns ingen grönska att gömma sig i.
Ungen är ett år gammal och ännu beroende av sin mor.
Många hjortar dör under vintern-
- och de här leoparderna har inget emot att äta as.
Afrikanska leoparder skulle aldrig överleva här-
- men de ryska katterna har tjock päls som skyddar dem från kylan.
Det finns bara 40 vilda amurleoparder kvar, och de blir bara färre.
Som så många andra djur hotas de av utrotning-
- på grund av jakt och att deras livsmiljö krymper.
Amurleoparden symboliserar hur bräckligt vårt naturarv är.
Hela artens framtid-
- hänger på ett fåtal honor, som den här.
Alla djur, sällsynta och vanliga, är beroende av energin från solen.
I Japan förkunnar körsbärsblommen att våren har kommit.
Solens energi ger färg åt landskapet.
Under resan runt solen snurrar jorden runt en lutande axel.
Det är den lutningen som ger upphov till årstiderna.
Årstiderna för med sig ständiga förändringar.
När solen lyser svagare i norr, går Amerikas lövskogar ner i varv-
- och fäller löven inför de mörka, kalla månaderna som stundar.
En årstid övergår i en annan. Vissa organismer frodas-
- men de flesta måste förbereda sig inför vinterns solfattiga liv.
Hela populationer av djur tvingas flytta långa sträckor-
- för att hitta föda och värme.
300000 guldkindade krickor samlas för att fly den sibiriska vintern-
- och flytta söderut till Korea.
Hela jordens population i en enda flock.
Men i vissa delar av världen finns det inga årstider.
I tropikerna faller solens strålar rakt ner-
- och de är lika starka året runt.
Därför är djungeln vildvuxen och innehåller många olika arter.
Den här skogen täcker bara 3 procent av jordens yta-
- men den innehåller över 50 procent av dess djur- och växtarter.
Krontaket är särskilt rikt på liv.
Här finns apor, fåglar och miljontals insekter:
Exakt hur många vet vi inte.
Skogen förändras ju längre ner man kommer, blir mörkare och fuktigare-
- vilket gynnar andra djur och växter.
Knappt 2 procent av ljuset når marken-
- men till och med här finns en enorm artrikedom.
På Nya Guinea lever 42 olika arter av paradisfågel-
- den ena märkligare än den andra.
Den här skogen är så ymnig att det går snabbt att samla in föda.
Den sexfjädrade paradisfågelhannen har tid till annat-
- som till exempel att städa sin spelplats.
Allt måste vara perfekt.
Nu är det klart.
Väldigt imponerande, men det är ingen som tittar.
Kragparadisfågelhannen försöker locka till sig en hona.
Och han har större framgång.
Men vad måste han göra för att verkligen imponera på henne?
Hon drar sig tillbaka för att fundera över sitt utlåtande.
Det är svårt att inte tappa sugen när det bästa man kan erbjuda inte duger.
Solen påverkar livet i havet i lika stor utsträckning som på land.
Livet är rikast där vågor och strömmar för med sig näringsämnen-
- till ytvatten som badar i solsken.
Havet utanför Godahoppsudden i Sydafrika har det här magiska receptet.
Under sommaren finns det gott om föda. Nu föder sälarna sina ungar.
En vithajsattack är över på en sekund.
I slow motion ser man det stora rovdjurets teknik och styrka.
Lyckas den inte överrumpla sitt byte, tar den upp jakten.
Hajen är snabbast på en rak linje-
- men den kan inte göra lika snäva svängar som sälen.
Smidighet ställs mot råstyrka.
När sälarna har fött sina ungar ger sig de stora hajarna av.
Vithajar vandrar hundratals mil-
- och skördar överflödet i olika hav beroende på årstid.
Solen som lyser på de tropiska vattnen driver jordens vädersystem.
Fukt stiger upp från vattenytan och bildar stora oväder.
Vindarna som uppstår ute till havs sveper in över kontinenten.
När de rör sig över Sahara skapar de enorma sandstormar-
- som blåser sand halvvägs runt jorden ända till Amazonas regnskogar.
Vindarna över Indiska oceanen för med sig fukt norrut till Himalaya.
När luften stiger, kyls den ner.
Vattnet den bär med sig bildar moln-
- och faller sen ner i form av de livgivande monsunregnen.
Luftströmmar bär med sig fuktig luft till kontinentens inre.
Utan vatten kan det inte finnas något liv-
- men det fördelas inte jämt över olika områden.
En tredjedel av jordens yta täcks av öknar-
- och de blir större för varje år.
Det här är Kalahariöknen i södra Afrika.
Det är torrperiod. Tusentals elefanter söker desperat efter vatten.
Över hela södra Afrika ger sig djur ut på vandring av samma orsak.
Det här är kafferbufflar. Ingen annanstans är så många djur på väg-
- med samma mål för ögonen.
De är på väg till Okovangoträsket, ett vidsträckt inlandsdelta.
För närvarande är det torrt, men vattnet är på väg.
Djuren får kämpa mot farliga sandstormar.
Honor och ungar kan lätt mista kontakten med huvudhjorden.
De här två kan söka skydd i en dunge några kilometer längre fram.
De kan inte vila förrän de når den.
Huvuddelen av hjorden är redan framme.
Till sist dyker eftersläntrarna upp i dammet.
Den utmattade ungen är fortfarande förblindad av sanden.
Honan gör allt hon kan för att hjälpa den.
Stormen bedarrar, men alla elefanter har inte klarat sig lika bra.
Ett ungdjur har gått vilse.
Törstigt och utmattat följer det sin mors spår-
- men tyvärr åt fel håll.
När torkan är som värst kommer vattnet åter till Okovango.
Det föll som regn 150 mil härifrån i Angola för fem månader sen.
Vattnet driver ut insekter ur den torra jorden-
- och de snappas upp av vadarfåglarna.
Malar som följer med vattnet äter upp alla kryp som fåglarna har missat.
Djur av alla sorter frossar på överflödet.
De första som anländer är fåglarna. Först vårttranor...
Sedan svarta storkar.
Sedan kommer bufflarna, som har varit på vandring i flera veckor.
När vattnet sveper in i Okovango-
- så förvandlas ett stort område av Kalahari till ett fruktbart paradis.
Ingen annanstans ser man så tydligt prov på vattnets livgivande kraft.
Djuren trampar upp stigar kors och tvärs över Okovango.
De öppnar upp vägar som gör att vattnet kan sprida sig ännu längre.
Så här ser man sällan Afrika - en grönskade vattenvärld.
Vissa djur känner sig som hemma här.
Letjevattenantilopen har elastiska klövar-
- och de tar sig lätt fram i vattnet.
För andra är förändringen mindre välkommen.
Babianer är ganska ängsliga badare.
Vattnet för med sig ett överflöd åt alla djur.
Jagande hyenhundar...
Det här är ett av Afrikas mest sällsynta däggdjur-
- men det är kontinentens mest effektiva rovdjur.
Hemligheten heter lagarbete.
Impalaantilopen är deras favoritbyte.
När jakten börjar delar flocken upp sig i två grupper.
Från luften får man en ny inblick i deras strategi.
När hundarna närmar sig bytet, skiljs de åt och tar upp olika positioner.
De bildar en kedja runt antiloperna.
Under fullkomlig tystnad intar de sina positioner.
De här öronen uppfattar minsta lilla prassel.
Jakten har börjat.
Tre hundar siktar in sig på en impala.
Miss!
Ledarhunden driver antiloperna mot hundarna som är gömda på flanken.
Ledarhunden tar en genväg och ansluter sig till dem ute på flanken.
Nu gäller allt eller inget - en mot en.
Hunden är uthållig - impalan är snabb.
Språnget ut i sjön är en desperat handling - impalor kan knappt simma.
Hundarna vet att bytet måste komma upp för att inte drunkna. De väntar...
Den övriga flocken kallar på dem.
De har nedlagt ett byte och bjuder in de andra till måltiden.
Impalan har tur.
En flock i den här storleken dödar ett djur om dagen och delar på allt.
Och den här impalan skonades.
Elefanterna närmar sig slutet på sin långa resa.
Efter flera veckor på vandring är de helt utmattade.
Matriarken känner lukten av vatten och uppmuntrar hjorden att fortsätta.
Ungarna är trötta, men honorna har gjort vandringen förut.
De vet att vattnet är nära.
Efter flera hundra kilometer är de äntligen framme.
De här elefanternas liv styrs av regn- och torrperioderna:
Ett kretslopp som skapas av solen.
Vid sydpolen, efter fyra månaders mörker-
- går solen åter upp över Antarktis.
Hopen av kejsarpingviner splittras.
Hannarna bär fortfarande med sig ägget som de har vårdat hela vintern.
När solen återvänder kläcks äggen.
Andra fåglar har inte ens hunnit hit-
- men kejsarpingvinerna har givit sina ungar ett försprång.
De här ungarna är redo-
- att göra det mesta av Antarktis korta sommar.
© anoXmous @ http://thepiratebay.sx/user/Zen_Bud